Castle...gard.
Klar! 250.
- 250, klar! - Klar! 300.
- 300, klar. - Klar!
Han er død.
Det var over 40 varmegrader. Fyren tok på meg. Han var iskald!
I tillegg til synlige skader er ikke noe på plass.
Selv venene hans er forskjøvet.
Se på hjertet. Aorta er ikke rett.
Og ryggraden. Den samme forskyvningen i tredje ryggvirvel.
Fyren ser ut som en papirdukke som er klippet ut og limt sammen.
Ingen lommebok eller id, bare denne greia rundt halsen.
- Det står ITC. Vi ringte til dem. - Stedet ute i ørkenen?
- Vår største bidragsgiver. - Unnskyld.
Frank Gordon, ITC. Jeg kom for å hente liket av Vince Taub.
- Jeg skal ta meg av papirarbeidet. - Takk.
Vincent Taub, hva?
Det er Vinnies lykkeamulett. Takk, sheriff.
Ganske trist når det er arbeidsgiveren som gjør krav på liket.
- Unnskyld, sheriff. - Sir.
Gordon. Nei, jeg henter liket i dette øyeblikk.
- Var han med Decker? - Taub er den eneste.
- Få med deg liket derfra. - Og røntgenbildene.
Få med alt. Blir det vanskelig?
Nei, de har vært imøtekommende.
Kommer dette ut, er ITC konkurs. Vet du hvordan han havnet i ørkenen?
Jeg vet ikke. Kanskje han brukte markøren uten klarering.
- Det kan være mange ting. - Ikke så smart.
Han er død, Robert. Taub er død.
Mr Gordon, hva er "Castlegard"? Det var det eneste han sa.
Høres ut som en fornøyelsespark.
4. april 1 357. Castlegard, Frankrike.
Den britiske hæren, her i rødt, okkuperte landsbyen Castlegard.
Franskmennene rykket fram -
- og ville tvinge dem bort i denne retningen, over elven, -
- forbi klosteret og opp og over til disse høydene.
La det ligge, Chris, før du ødelegger stedet.
Den britiske hæren trakk seg tilbake til Castle La Roque, -
- godt beskyttet, veldig sterkt og godt utstyrt.
Begge sider ventet seg en lang konflikt.
Franskmennene prøvde å tvinge britene ut i 1 00 år.
Lord Oliver prøvde å ta motet fra franskmennene.
Han tok en fange. En adelsdame og kommandantens søster, lady Claire.
Han hang henne fra fortet, slik at franskmennene skulle se det.
I stedet for å demoralisere dem, gjorde det franskmennene sinte.
De angrep slottet som galninger.
De utklasset britene ved hjelp av lidenskap!
Befestningen La Roque falt på en natt...
På grunn av en kvinnes død, lady Claire.
Det var nok lærdom for i dag. Nå skal vi bli skitne på hendene.
Hei, Chris.
- Her er Mareks klippemaskin. - Ypperlig!
Kan du holde det? Beveg det, hvis du har lyst.
- Jeg trodde dette var ren rutine. - Det er det.
Sist du raket av deg skjegget, flyttet vi ett år til Kentucky.
- Din mor ville ha forandring. - Hvorfor blir det alltid slik?
Fordi jeg er eldre og klokere. Ta en øl.
- Veldig varmt å stryke. - Takk. Jeg vet at det er noe.
Du tar skjegget, så hva er det som skjer?
Det er disse funnene. Doniger har gitt oss for mange tips.
- Han er en heldiggris. - Ingen har så mye flaks.
Han vet noe han ikke sier. Det er noe som er galt.
Jeg akter å få noen svar og kanskje skaffe meg noen slanter.
Legg den i vesken. Ikke krøll den!
Jeg setter pris på at du ikke sier det til noen, særlig ikke Kate.
- Hvorfor skulle jeg si det til Kate? - Her, ta en runde på den.
"Hvorfor si det til Kate?" Du oppsøker meg to ganger i året.
Du blir til du kjeder deg. Rekorden er tre uker.
Kanskje jeg begynner å like arkeologi.
Og det fra han som hatet påske fordi han måtte finne eggene!
- Fordi du gravde ned eggene! - Det er ikke poenget.
Du er her fremdeles på grunn av Kate.
Chris, hør på meg. Jeg er glad i deg.
- Men du svir skjorten min. - Beklager.
Dere er fra ulike verdener. Du så hva som hendte med mamma og meg.
Ja... Ikke ta det ille opp, men jeg er ikke som deg.
Men det er Kate. Stol på meg.
Står det mellom arkeologi og deg, taper du.
- Beklager! - Unnskyld. Jeg tok med en øl.
- Så søtt av deg. - En halv øl, iallfall.
- Hva er det du driver med her? - Dette er trappene.
- Hvor fører de hen? - De fører ingen steder.
Men en dag skal de føre meg til tunnelen til La Roque.
Jeg kan hjelpe deg. Vis meg hva jeg skal gjøre.
- Jeg trodde du hatet dette! - Jeg hater det ikke.
- La oss ta en øl. Jeg trenger pause. - Ta den som er full.
- Hyggelig av deg. - Skål.
- Tusen takk. - Vær så god.
Kommer du til å følge i din fars fotspor?
- Nei? - Aldri i livet.
- Jeg er ikke interessert i fortiden. - Nei? Hva er du interessert i?
- Jeg vet vel svaret på det. - Jeg håpet at du la merke til det.
Jeg håpet du skulle slutte å håpe på at jeg skulle se det.
- Så det er ingenting? - Du er sønnen til sjefen.
Så det er faktisk noe der?
Det er sent. Jeg tror jeg sier god natt. Tusen takk for ølen.
- Du har visst ikke øvd? - Jeg blir ikke yngre.
- Du elsker dette! - Det er en vane.
La meg ta den før du kutter av deg noe du kan trenge senere.
Apropos kjærlighet, hvordan gikk det i går?
Det gikk ikke.
Hvordan føles det å bli dumpet til fordel for 600 år gamle ruiner?
For ille. Det er virkelig ille.
- Dere lever i fortiden. - Hva?
Vet du hva fortid er for meg? Grunnen til at foreldrene mine skilte seg.
Jeg har fått høre det siden jeg var liten. Ingen av dere ser framtiden.
Hva er framtiden? Bortsett fra mer av det samme, -
- flere ting, flere maskiner, som den greia du kjørte hit på?
Det er fortiden som gjelder. Folk brydde seg om hverandre da.
- Menn hadde æresfølelse. - Vet du hva det betyr for meg?
- Bare mer "romantisk kriger"-tull. - Romantisk?
Vil du se noe romantisk, bli med meg. Kom her. Kom her!
Hva har du? Enda en stein som stikker opp av bakken!
Steiner som stikker opp av bakken?
Det er en 600 år gammel sarkofag med en fransk ridder og hans lady.
- Er hun ikke vakker? - Hun er superlekker.
Morsomt! Enda en ting. De holder hverandre i hendene.
- Det er uvanlig for perioden. - Det er virkelig uvanlig.
Å , herregud, se her. Ridderen har bare ett øre.
Hva har hendt der?
En bit er borte. Den er antakelig ett eller annet sted i jorden.
Jeg er arkeologen. Den ble hugget ut slik.
Greit nok. Hvem tror du at de var?
Hvorfor er folk som gir blaffen interessert i sånne greier?
Fordi jeg ble nysgjerrig. Det var vel det du ville høre?
Helt klart. Vi er alle nysgjerrige. Det er derfor vi er her.
Det handler ikke bare om stein og grus. Det handler om disse folkene.
Hvem var de? Hva er historiene deres?
Det hjelper oss til å forstå hvor vi kommer fra, eller hvor vi skal.
- Vet du hva jeg pleier å si? - "Du skaper din egen historie."
- Sier jeg det ofte? - Støtt og stadig.
Uansett hvem de var, så skapte de sin...sammen.
Gå veldig sakte fram. Det er best å være forsiktig.
Sammenstyrtning i klosteret!
Gulvet sviktet under beina mine.
- Hvor lenge har det vært slik? - 1 5 minutter.
Vi har fem minutter til med oksygen.
- Forsiktig! - Det er rett under der jeg jobbet!
- Kate, dette er jeg ikke sikker på... - Hør her, vi må være forsiktige.
- Jeg passer på deg. - Hvem skal gå ned først?
- Jeg gjør det. - Gjør fast Kate!
- Fir meg pent og sakte ned. - Gi meg en radiosjekk.
- Èn, to, èn, to. Hører dere? - Ja.
- Fint. Hold rolig. - Ok, lavere.
- Fir meg ned. - Rolig, folkens. Pent og sakte.
Pent og sakte. Jeg nærmer meg første fremspring.
Fir meg ned.
- Mer til Marek! - Kjenn den dårlige luften.
- Vær forsiktig der nede. - Jeg er nede.
- Dette er under der jeg jobbet. - Er dere ok?
"Ok" er ikke akkurat ordet! Gi meg litt tamp på tauet.
Mer tamp! Kom igjen, folkens.
- Å, herregud! - Dette er utrolig!
Vi er de første menneskene i disse ruinene på 600 år!
Disse...
Disse...er vidunderlige!
- Tilstanden deres er fantastisk! - Kate, kom hit.
- Aldri! Dette er for mye! - Hva? Hva er det?
Det er en gammel dokumentboks av oljet skinn med dokumenter inni.
- Se så godt bevart den er! - Vær forsiktig.
Hent vesken. Dette er utrolig!
- Det er virkelig litt av et funn. - Forsiktig!
La oss sende den opp. Jeg trenger lyset.
-Å, herregud! - Å, herregud! Jøss!
Gi meg lyset. Det er vanvittig!
Hva slags forbannet svin kan ha ødelagt noe så vakkert?
Tydeligvis ingen arkeolog.
- Vi stikker! - Vi kommer opp!
- Dra opp! - Vi må fort opp herfra!
- Vent! Hold denne. - Hva er det du gjør, Marek?
- Det er ok. - Hva er det du gjør?
Det er en moderne, bifokal linse.
Jeg vet det. Bifokale linser ble ikke oppfunnet før på 1 700-tallet.
- Hullet åpnet seg først i dag. - Det har ikke vært noen der.
- Da kommer dere til å elske dette. - Hva er det?
Et av dokumentene fra hullet.
Det er en liste over ting som var der nede. Ikke noe spesielt.
Så fant jeg dette.
Professoren! "Hjelp meg. E.A. Johnston."
- "4/2/1 357"? - 1 357?
E.A. Johnston. Jeg kryss-sjekket underskriftene.
Det er helt klart hans håndskrift, men han har vært borte i to dager.
- Faren din skrev det for 600 år siden. - Hva er det som skjer?
Francois leter etter ekstrabrillene hans for å se om de er like.
Så dette er professorens, men de er 600 år gamle?
- Hva er det du har røykt? - Stern, forklar noe for meg.
- Blekket er 600 år gammelt. - Jeg vet. Dette er faren min.
Han bare spiller oss et puss.
Aldri i verden om faren din ville ødelagt noe på utgravingsstedet.
- Har du karbon-datert blekket? - Selvsagt.
- Det må være en annen grunn. - Jeg gjorde det tre ganger. Se!
Akkurat som jeg sa, faren din skrev det.
Men han skrev det for 600 år siden.
Jeg blåser i ITCs regler. Jeg er sønnen hans.
Jeg fant professorens briller på skrivebordet hans.
- De passer helt perfekt. - Vi tar en optisk prøve.
Hallo? Jeg er lei av denne rundgangen.
Si meg hvor professor Johnston er, ellers må jeg melde en kidnapping.
Er det klinkende klart? Bare si oss når og hvor.
- Hva er det? - Doniger sender et fly etter oss.
Skal vi til New Mexico? La oss pakke.
God morgen. Jeg er Steven Kramer, ITC.
- Frank Gordon, sikkerhetssjef. - Hvor er faren min?
- Du får straks treffe ham. - Hvor er Doniger?
- Hvordan var turen? - Doniger venter inne.
Vi har et 600 år gammelt dokument med professorens håndskrift på.
- Der han ber om hjelp. - Jeg skal forklare alt snart.
ITC jobber seg fram innen vitenskapen.
Forretningslivet ble revolusjonert -
- med en maskin som sendte dokumenter med et tastetrykk.
Mr Donigers visjon var å gjøre det samme med ting.
- Som en faks? - Akkurat.
Han prøver å sende gjenstander fra ett sted til et annet?
- Stemmer. Følg meg. - Det er umulig!
- Det trengs millioner av prosessorer! - Du har rett.
Vi brukte dem til å bygge en maskin som kunne fakse gjenstander.
Det høres sprøtt, men det ville gjort FedEx og UPS overflødige.
- Fikk du det til å fungere? - Ja, gjennom et rom.
Men vi ville sende gjenstander over kontinenter.
Så vi bygde en større maskin. Dette er prototypen.
Så den tingen vi nettopp passerte er virkelig ekte?
Ja. Vi ga den 1 000 ganger mer kraft.
Vi prøvde å sende noe til en tvillingmaskin i New York City.
Her kommer det interessante.
Pakken ankom aldri bestemmelsesstedet.
Noen timer senere kom den tilbake hit.
Vent litt. Hvis den ble borte, hvor var den i mellomtiden?
Vi vet ikke. Vi sendte ut et kamera, om og om igjen.
Vi fikk bilder av det samme stedet. En skråning full av trær.
Det var da mr Doniger tok den ypperlige avgjørelsen -
- å rette kameraet rett opp.
Vi kryss-sjekket stjernebildene i horisonten.
Kameraet var ikke bare på helt feil sted, -
- men det var også i helt gal tid.
- Hva betyr det? - Kameraet tok bilder av skogen -
- ved Castlegard, Frankrike, i året 1 357.
Du oppdaget ved en tilfeldighet tidsreiser?
Nei, vi oppdaget tilfeldigvis et markhull -
- som virker låst til en tid og et sted i fortiden.
1 357 i Castlegard.
Du fakset pappas briller og dokumenter til det 1 3. århundre?
Nei, Chris. Faren din er i det 1 3. århundre.
- Hva? - Vi trenger hjelp til å hente ham.
- Robert Doniger. - Dette rimer ikke.
Et markhull er en flyktig kraft. Dere kan ikke ha sendt noen dit!
- Man sender ikke papir på telefonen. - Men man kan sende faks.
Ja, når man har brutt ned beskjeden til en strøm av elektroner. Jøss!
Jeg gir blaffen i hvordan og hvorfor.
Jeg bryr meg om pappa. Visste han om dette?
Jeg tenkte vi kunne gi ham hint om de beste utgravingsstedene, -
- og han kunne finne ut hvorfor vi sitter fast på dette stedet.
Det er derfor dere har finansiert utgravingen?
Han var mer slu enn jeg trodde. Vi ga ham altfor mange spor.
Han ble veldig mistenksom.
Hvordan kunne dere sende ham dit? Hvem vet hvor han er!
Han er veldig bestemt. Han ville dra.
- Nå sitter han fast. - Det er der dere kommer inn.
- Ser vi ut som spesialister? - Nei.
Dere sendte ham til hundreårskrigen?
- Det var urolige tider. - Vi trenger kultureksperter.
Mine folk aner ikke hvordan de skal omgås lokale, -
- og det er vi nødt til å gjøre for å finne og hente professoren.
Er det ikke enkelt?
Vi bare stiger opp på maskinen og farer tilbake til 1 357?
Etter at han har brutt oss ned til elektroner.
- Hvorfor gjøre som du sier? - Vi er nødt til å vite mer.
Jeg vet at dere har mange spørsmål.
Men professoren har vært borte i 72 timer.
Hvert minutt vi lar ham være der, gjør det vanskeligere å finne ham.
- Jeg er nødt til å skifte på dem. - Frank, kan du også skifte med dem?
Jeg drar ikke. Jeg gjør klar Gomez og Baretto.
- Bra. Jeg ville gjerne hatt deg med. - Vi sa ikke at vi ville dra.
- Kan du gjøre dem klare? - Klart det. Denne veien, folkens.
Takk. Denne veien, takk. Tusen takk.
Følg Steve. Han fører dere til forberedelsene.
Gomez og Baretto er mine to beste menn. De takler enhver situasjon.
- Jeg vil helst ikke dra. - Jeg vil gjerne at du skal.
Hvis du ser Decker, vet du hva du skal gjøre.
- Robert... - Hysj!
Flott tale. Jeg trodde deg nesten. Har du ikke glemt noe?
- Hva da? - Se på Taubs MRI og arterier.
Det var hans tiende tur. Dette blir deres første.
Fortjener de ikke å vite at vi ikke vet hvordan han havnet ute i ørkenen?
Jeg har fortalt dem nok.
Hvordan ble pappa sittende fast?
Doniger ga ham en time. Det hele ble litt kaotisk.
- Jeg mistet ham i skogen. - Gikk du fra ham der?
Jeg måtte komme meg tilbake, ellers satt vi begge fast.
Bedre at det ble ham enn deg?
Det er et par ting vi må gå gjennom før vi drar.
Folkene her trenger data om dere på grunn av tilbakereisen.
Skift fra klærne deres og til klærne som ligger der.
Legg personlige ting i skapene.
Bill Baretto og Jimmy Gomez er kompiser av meg, og marinesoldater.
- Hvorfor trenger vi dem? - I tilfelle noe går galt.
Jeg vil gjerne sikre meg. La oss skifte.
Det er utrolig at dere vurderer dette! Forstår dere hva maskinen gjør?
Den reduserer dere til molekylnivå!
- En stund opphører dere å eksistere! - Han har et poeng.
Jeg trenger verken miss Ericson eller Chris. Mr Marek, du kjenner området.
- Ingen kjenner det bedre enn jeg! - Og jeg drar!
Jeg sa nettopp at jeg ikke drar, så ikke rør meg!
Takk. Stern, vi trenger deg ikke der. Du er jo fysiker.
- Det du vet kommer ikke til nytte. - Beklager.
- Vi kommer til å trenge Francois. - Hvorfor ham?
Fordi han snakker fransk flytende, og vår skolefransk er elendig.
- Ikke press ham til dette! - Jeg skal passe på deg.
Francois, dette må du avgjøre helt på egen hånd.
Faren din ville ha gjort det for meg. Ja, jeg drar.
Takk. Tusen takk.
...vi er klare.
- Verifiserer nå. - Plattform opp.
- Datamaskinene er klare, mr Doniger. - Si til Gordon at vi må starte.
Hold noen øl kalde til meg, ålreit?
- Mr Stern. - Pass på oss, ok?
Det kommer til å gå bra. Vi er straks tilbake igjen.
- Vær forsiktige. - Her er de 50 jeg skylder deg.
Opp med farten!
- Seks timer. Klokken går. - Takk, Steven.
Heng disse markørene rundt halsen.
Bruk dem til å be om retur når som helst.
Frank forklarer dere hvordan de virker ved ankomst.
En markør frakter dere alle sammen hjem. Ikke mist dem.
- Hva med våpen? - Ikke noe moderne kommer hjem.
- Markørene står på seks timer. - Hva mener du?
- De brenner ut etter seks timer. - Og hva da?
Jeg skal få dere hjem før dere aner det.
- De hadde ikke slike da. - Nei, jeg ser ikke uten...
Du klarer deg. Det var sånn vi tabbet oss ut med professoren.
Det er en viss grad av smerte involvert.
Den sies å være ganske intens, men veldig flyktig.
Den varer et par sekunder, ikke noe varig ubehag.
Tilgi meg. Jeg ønsket ikke at det skulle påvirke avgjørelsen.
- Lykke til. - La oss gjøre det.
Dere ser flotte ut. Miss Ericson, du er vakker.
- Takk. - Lykke til.
Dere kommer til å finne ham. Dere er hjemme før lunsj.
- Vær forsiktig. - Alle må passe på.
Dette er en fantastisk greie for en arkeolog.
Sakte! Det er ingen gjerder.
- Kom og se på. - Ok, miss Ericson?
- Jeg har det fint. - Ta en plass rundt perimeteret.
Plasser dere rundt på plattformen.
Slapp av. Vi er snart tilbake igjen.
- Er vi klare? - Sjekker alle systemer.
Kom inn, Josh. Lukk døren.
Seks timer, og klokken går.
Mr Marek? Du må innta posisjonen din.
- Hvordan har alle det? - Hva faen er det vi gjør?
Vi benytter vår livs sjanse.
- Vi skal passe på dere. - Bare slapp av.
Alt kommer til å gå bra.
- DNA-strøm. Låst. - Takk. Ok.
- Lås dem inne. - Låser inne.
- Hvor lang tid tar det? - Noen få sekunder.
Følg med her.
Speilene er låst.
- Er alt i orden? - Hvor er Francois?
Nå venter vi bare.
Francois, gi meg hånden din! Kom igjen!
- Francois, hold fast! - Du må holde deg fast!
- Her, ta hånden min! - Er alt bra?
Er det bra med alle? Det var nære på!
La oss gå opp denne høyden. Kom igjen, alle følger meg opp!
- For en start! - Vi har alltid landet på land.
- Gordon, er dette stedet? - Jeg tror det.
Er vi i 1 357, Frankrike? Dette kunne vært bestemors hus i Oregon!
- Er vi der? - Vi er i 1 357 i Frankrike.
- Er dette Frankrike? Jeg er hjemme. - Kom, la oss gå.
Å ja, markørene. Trykk her, det viser tiden som er igjen.
Klem til, og den frakter dere hjem. Ikke nå! Vi må finne faren hans først.
- Han sa vi skulle gjemme oss! - Alle gjemmer seg! Fort!
Francois, kom igjen!
Bra gjort, sir De Kere!
Etter ham. Ta de andre. Finn ut hvem de er.
Kom, fort!
Å, herregud! Baretto!
Et signal! De kommer tilbake!
Få legen opp hit!
Hva var det?
- Hva var det? - En granat!
Ned!
Han reiste!
Ned! Han ser deg!
Her borte!
La oss stikke! Kom!
Kom igjen.
Kom. Chris! Kate! Marek!
- Hvor er folkene mine? - Det kom noen etter Baretto.
Han fikk noen piler i seg og trykket på markøren. Han er borte!
- Han trykket og forsvant. - Hvor er Gomez?
- Jeg vet ikke. - Jeg så ham ikke.
- Å, herregud. - Ikke se.
- Hva er det du gjør? - Jeg finner ikke markøren.
- Markøren? Han er jo død! - Francois, hva er det du gjør?
Jeg skal få oss vekk herfra! Vi redder ingen hvis vi er døde!
Vær stille!
- Du kan ikke gjøre det. - Hvorfor ikke?
- Du trenger 1 2 meters klaring. - Hva mener du?
lkke mist disse markørene. De er veldig dyrebare.
Jeg skal finne faren din og frakte dere hjem igjen.
- Det kommer til å gå bra. - La oss finne Marek.
- Hva med Gomez? - Vi kan ikke gjøre noe.
Vi er nødt til å stikke. Se på meg.
Hysj! Stille! Soldatene!
Du løp forbi oss ute i skogen. Det er i orden.
- Vi har mistet sporet! - Prøv å finne det igjen.
- Ja, sir De Kere. - Let nede ved elven.
Jøss, du er jo jente!
Det er ok.
Etter de franske jævlene!
Etter dem! lkke etterlat noen i live!
Forsiktig!
Der er du! Kom hit!
Skru av!
Han skulle ikke ta med noe moderne!
Han tok med seg en granat!
- Jeg kan ikke tro det! - Spolene!
Du kjente til reglene! Ingen moderne våpen! Herregud!
- Markøren hans. - Hva har hendt med de andre?
- Hent en lege! - Jeg aner ikke.
- Gi meg hanskene dine. - Prøvde noen sammen med ham?
Jeg vet ikke. Jeg vet ikke mer enn deg.
Hva om de prøver å komme tilbake nå?
- Det kommer ikke til å skje! - La oss ikke trekke slutninger.
Du kan ikke etterlate sju mennesker der!
- Klapp igjen! - Jeg vet ikke. Jeg vet ikke.
Vennligst si til meg at du har en reserveplan...
Ja, vi har en reserveplan.
Løp!
Gordon! Den franske kvinnen fører oss til Castlegard!
Fort! Vi løper!
Landsbyen Castlegard!
- Vi er her! - Hvor skal alle sammen?
Vent nå litt. Hvilken dag er det?
Merde! Marek, det er 4. april.
- Klart det er. Det er 4. april. - 1 357.
- Dagen La Roque falt? - Hva er det dere snakker om?
- Din drittsekk. - Unnskyld?
Du fraktet oss hit på den dagen franskmennene angriper.
Stedet blir brent ned til grunnen.
Kutt ut historietimene og let etter professoren. Bli med meg.
Vi går.
Jeg er fysiker. Jeg kan hjelpe.
- Du kunne like godt vært apoteker! - Nye plater er på vei.
- Hvor lang tid vil dette ta? - 5 timer og 27 minutter.
- Hvordan vet du det? - Det er all tiden vi har.
Når plattformen er reparert, -
-selv om markørene løper ut, kan vi sende noen og hente dem.
Det eneste som holder markhullet åpent er markørene.
Men du har åpnet markhullet utallige ganger!
Vi aner ikke engang hva vi gjorde som linket oss til markhullet.
Det kan har vært en tilfeldighet, -
- men granaten kan ha ødelagt alle muligheter til å gjenskape det.
Så når markørene går ut, kan de sitte fast der til evig tid?
Det er mulig.
Kom igjen, folkens.
Kom igjen. Denne veien.
La Roque venter!
- Det er herskapshuset! - Se på det!
Vi jobbet nettopp med det! Dette er virkelig Castlegard.
Se på den høyre delen, jeg tok helt feil!
- Hvor kom det tårnet fra? - Hva om pappa er der inne?
- Du har rett. - Hvordan skal vi komme inn?
- Soldatene kommer. Fort. - Hvorfor pakker dere ikke?
- Løp! - Holdt! Stopp!
- Kom igjen! - Løp, løp, løp!
lkke la dem slippe unna!
Få den hesten ut av veien!
Mylord.
- Ta ham opp. - Kom igjen, min venn.
- Hvem er de? - Vi fanget dem i landsbyen.
Jeg er lord Oliver. Hvem taler for dere?
- Jeg gjør det, mylord. - Du snakker rart.
Ja, vi er skotter, mylord.
Skotter? Dere har kommet for å drepe oss mens vi sover?
Først den gamle, og nå disse!
Hvorfor liker skottene dette stedet så godt?
- Det må være mylords vennlighet. - Sikkert. Mylady.
- Jeg ber om ordet, mylord... - La ham snakke.
- Mylord, den gamle mannen... - Edward De Johnnes?
Han sier at han er magister.
- Kjenner dere ham? - Han er vår herre, sir.
- Er alt bra med ham? - Han sa at han var alene.
Vi lå flere dager bak ham. Han vet ikke at vi er her.
Hvem er dere? Ja, du, hvis hode når helt til taket!
- Francois, mylord. - En franskmann.
Vent nå litt. Vi er alle gentlemen.
Han er vår tolk, sir.
Tilgi dem. Jeg kriger mot franskmennene og mot skottene.
Har jeg glemt noen? Spanjolene? Er jeg i krig med dem?
Arnaut har sendt mange spioner inn i min krets.
- Han er ingen spion. - Nei?
- Han er vår venn. - Det tror jeg nok.
Han er for høy til å være spion.
Å... Je suis un espion.
- Oversett. - Ikke si noe.
Je suis un espion. Oversett!
- Jeg er spion. - Jeg hørte visst ikke helt.
- Det betyr... - Ikke si det, Francois.
Jeg er en spion.
Det er et mirakel. En taus franskmann! Hørte dere det?
- Nei, mylord. - Høyere, gutt!
- Jeg er spion. - Vel...jeg tenkte meg det.
- Herregud! - Bli kvitt franskmannen.
Sett de andre sammen med den gamle. Vi kan trenge dem.
Nei, Chris! lkke gjør det!
Inn med dere!
- Opp med farten! - Ikke dytt meg!
La henne være!
- Forbannede skotter! - Stå på!
Her borte. André, denne veien.
- Markøren! Jeg mistet markøren! - Ta det med ro.
- Vi trenger en for å komme hjem. - Pass godt på de andre.
De svinene drepte Francois!
Professor!
- Professor! - Kate?
- Ja. - Kate! Å, herregud!
- Er alt bra med deg? - Du fikk beskjeden min!
- Chris, faren din. - Chris og Marek er her.
- Pappa? - Sønn! Chris! Å, min sønn!
Pappa, du lever.
Hva hendte? Du har mistet mye blod.
Det er ikke mitt blod.
- Det er Francois'. - Han er død.
Oliver drepte ham fordi han var fransk.
En mann kjørte sverdet sitt gjennom ham.
Professor, hva hendte?
Jeg prøvde å unngå britene, men de fant meg i klosteret.
Jeg overbeviste Oliver om at jeg var magister.
- Hva søren er en magister? - En vitenskapsmann.
- Han anklaget meg for spionasje. - Hvordan overlevde du?
- Jeg lovet Oliver et nytt våpen. - Hva slags våpen?
Flytende ild så intens at ikke engang vann kan skade den.
Gresk ild? Lovet du ham gresk ild?
Har du tenkt over hva du kan ha gjort?
Du har gitt engelskmennene en stor fordel! De skal liksom tape!
- Jeg var alene! - Hold munn!
Jeg beklager.
Poenget er at når disse gutta fører oss opp til La Roque, -
- når de forsegler stedet og er klare for kamp, da kan vi ikke rømme.
- Vi er så godt som døde. - Vi må komme oss ut nå.
Åkeren der bondehyttene står er det nærmeste stedet -
- hvor det er plass nok til å bruke markørene.
- Men hvordan komme seg dit? - Vi har fire timer.
Fire timer er nok. VI har 650 år mer viten enn disse gutta.
Det er ingen grunn til at vi ikke skal være hjemme om 20 minutter.
- Vi stikker. - La oss se oss om.
Det er et hull her vi kan klatre ut gjennom!
- Stille! - Ok, ålreit.
Hun var sammen med fangene, mylord.
Hvorfor sniker du rundt på mitt område?
- Cochon! Skitne svin! - Hva er det du gjør?
Jeg lar meg gli ned veggen. Når det er klart, slipper jeg dere ut.
- Ålreit? - Du går ingen steder!
Jo, det gjør jeg. Marek, jeg er best til å klatre.
Det bør bli meg, men takstenderne holder verken deg eller meg.
- Det stemmer. - De kan holde deg, Kate.
Dette er ingen lek. Er du villig til å ta et liv?
Jeg gjør det jeg må gjøre.
- Du skal ikke noen steder! - Det kommer til å gå bra.
Det er én ting som er verre enn å dø her, det er å leve her.
Jeg vil ikke noen av delene. Jeg går. Det er i orden.
Vær forsiktig!
Det er lett. Det vil gå lett. Chris, jeg trenger din hjelp. Her.
Trekk den tilbake og hold den åpen. Ålreit?
- Forsiktig. Hva kan du se? - Vakter der nede. Jeg går over.
- Det er et vindu på andre siden. - Pass på deg selv.
Jeg har deg! Hold fast!
Hold fast! Jeg har deg! lkke slipp!
- Er du ok? - Jeg har tak med foten.
- Vi drar deg inn igjen. - Nei, jeg er ok.
- Bare vær forsiktig. - Jeg fortsetter.
Du, mann! Samle de ungene og forsvinn! Alt er klart på utsiden.
Stallene er klarert!
Huset er klarert!
Vi trenger en hest her! Hold linjene, menn! I posisjon!
Å, for mye øl! Vi spiller mer når jeg kommer tilbake.
Ro dem ned.
- Hva i...? - Nå! Kom igjen!
Ta et våpen!
Vi stikker!
Vi går ut samme vei som vi kom inn, ålreit? Marek!
Gå foran. Jeg er baktroppen.
- Kom igjen! - Kate, vi er nødt til å gå.
- Kom igjen! - Stille!
- Dere går foran. - Hva er det du gjør?
- Er du sprø? - Vi stikker!
- Jeg har markøren. Jeg kommer. - Kom igjen!
- Hvor er han? - Han tar oss igjen.
DNA-strøm bør være online...nå.
- Har den! - Fungerer den fint?
- Ja. - Det er en begynnelse.
- Stå stille. Ikke si et ord. - Forræder!
Herregud. Hvorfor hørte du ikke på meg?
Jesus! Skotten! Stopp, det er meg!
- Hva er det du sier? - Gi meg øksen!
- Hjelp meg gjennom veggen! - Ta vekk det som står mot døren!
Ok. Ut av veien, kvinne! Kom deg vekk!
Fort! Kom! Sånn ja!
Vakter!
- Hvem er den fyren? - Han heter De Kere.
Fort! Vi løper mot elven.
Hent flere vakter!
- Vi drar ikke uten Marek! - Jobben min var å finne professoren.
Jeg kan ikke passe på dere. Jeg mistet Gomez, Baretto.
Dere er alene, eller dere følger meg.
Til elven!
Robert, vi har et signal.
- Hvor sterkt? - Det er minimalt.
- Og hva betyr det? - De er fremdeles i live.
Stopp!
Kom! Hvor er han? Hvor er Gordon?
- Hvor...? - Der er han.
- Kom igjen! - Pass på.
Chris, slipp våpenet!
- Faen! Vær så snill, kom igjen! - Forlate oss som du forlot pappa?
- Hva? - Alle ser på dere!
- Det fins ikke tid! - Hør her! Vær stille!
- Kate, trykk på markøren! - Nei, jeg drar ikke uten Marek.
Vi drar ingen steder uten Marek!
Undersøk alle bygninger!
Trykk på den. Vi kan hente Marek senere.
- Skal jeg trykke? - Trykk på markøren!
- Hvorfor virker den ikke? - Virket den, ville vi vært hjemme!
- Nå går alle veldig rolig vekk. - Vi må finne et gjemmested.
Infanteri, gjennomsøk hyttene!
Gjennomsøk alt og finn dem!
Forresten, jeg heter André Marek.
Castlegard var hjemmet ditt, ikke sant?
Du kommer nok snart tilbake dit.
Nei, engelskmennene brenner det ned før de går mot La Roque.
Nei, nei. La Roque faller også.
Ja, men det vil kreve mange flere liv, -
- og mange måneder med kamper, før det vil skje.
Franskmennene bygde det fortet. Vi vet hvor sterkt det er.
La Roque faller i kveld.
Bare en profet eller en idiot vil hevde noe sånt.
I ditt tilfelle er det antakelig idioten.
Jeg vil være det som får deg til å smile sånn.
Er du gift?
Nei. Vi har kjempet mot britene siden før jeg ble født.
- Det er ikke tid til ekteskap. - Selvfølgelig.
Er du...sammen...med noen?
- Om jeg er sammen med noen? - Ja.
Jeg er sammen med deg.
Jeg vet, men det jeg mente...
Er det noen...som du treffer?
- Som jeg treffer? - Ja.
Ingen. Det er mulig de gjemmer seg ved bredden eller ute i skogen.
- De kan være overalt. - Vet du, det er morsomt.
Vi snakker samme språk, -
- men du forstår ikke noe av det jeg sier, gjør du?
Det er ok. De er franske! De kommer til å hjelpe oss.
- Er du lady Claire? - Lady? Jeg liker det.
Det er sjarmerende. Aidez-le.
Dame Claire...
Ild!
Finn dem!
Jeg drepte den mannen.
Jeg må leve med det.
Vi har funnet dem, mylord!
Kate, kom!
- Kom igjen! - Fort! Inn!
Ta dem på baksiden.
- Brenn den. - Nei! Det kan dere ikke gjøre!
Chris, kom dere ut derfra! Chris! Sønnen min er der!
- Chris, kom deg ut! - Hold mannen!
- Kom igjen! - Chris, vent!
Kjære søster, jeg har lett etter deg. Hvor har du vært?
Jeg har hatt det bra.
Hvem er denne mannen?
Han reddet livet mitt.
- Han sier at han er takknemlig... - Du er engelsk!
- Jeg er skotte. - Han reddet en av dine menn.
- Skotte? - Ja.
I så tilfelle vet jeg ikke helt hvordan jeg skal takke deg.
Du kan det. Bare pass godt på henne, slik at hun er trygg.
- Jeg kan passe på meg selv. - Det er tydelig.
Ikke slipp henne av syne. Spesielt ikke i kveld.
Ta det med ro. Hun vil bli beskyttet.
Jeg må tilbake til Castlegard for å lete etter vennene mine.
- Jeg trenger en hest og våpen. - Du kommer ikke tilbake i live.
Engelskmennene er på vei til La Roque. Vi angriper i kveld.
- Du må ikke dra tilbake dit. - Jeg må finne mine venner. Beklager.
Greit. Jeg skal gi deg det du ber om. Takk, nok en gang.
- Lady Claire... - Claire.
Jeg skulle ønske vi hadde møttes i en annen tid.
Er du gift?
Nei.
Arnaut har steget av. Han er med søsteren sin.
Bra jobbet. Raskt inn, drep Arnaut og ut.
Må Gud være med dere.
- Jeg må komme meg inn i La Roque. - Det klarer du aldri.
- Jeg finner en måte. - Du kommer til å bli drept.
- Jeg har ikke noe valg. - Jo, det har du.
Det fins en annen måte.
Tunnelen? Du fant den aldri. Du vet ikke om den eksisterte.
- Det har alltid gått rykter om den. - Pappas liv står på spill.
Alle våre liv står på spill!
Hvis tunnelen har eksistert, gjør den det iallfall nå. Den er i klosteret.
Jeg vil redde faren din like mye som deg. Du er nødt til å stole på meg.
Jeg vet den er her. Jeg vet det! Du er nødt til å stole på meg.
På linje!
Kom igjen, hold farten!
Kom igjen, hold linjen!
- Det er Marek! - Jeg er ok.
- Chris og Kate, Marek. - Hva med Chris og Kate?
De klarte seg ikke.
- De har drept dem! - Hva?
Lenge siden sist, Frank?
Herregud. Jeg trodde du var død.
Derfor sendte du Taub for å drepe meg.
- Nei. For å hente deg hjem. - Akkurat. Som deg.
Nei, du må høre på meg. Jeg trenger hjelp.
- Hva er dette? - Den virker ikke.
Du har mindre enn èn og en halv time igjen.
- Den virker ikke. - Drittprat.
Du er nødt til å tro på meg. Det var ikke min feil. Jeg har familie!
- Du har vært hjemme hos meg. - Så du har familie?
- Jeg har familie. - Det hadde jeg også!
- Nei! Nei! Å, faen! - Å, herregud!
Sist jeg så ham, løp han med markøren sin mot et åpent område.
Jeg lå på bakken med tre piler i meg.
Jeg het William Decker, ITC-ansatt nummer 273.
Nå er jeg sir William De Kere, Lord Olivers aide-de-camp.
Du var ganske imponerende i dag, Marek, til å være akademiker.
- Hvordan vet du hva jeg heter? - Jeg vet hva alle heter.
Jeg har lest alle rapportene fra utgravingen deres.
Hvor mange ganger har du vært her?
Mange nok til å kjenne alle transponeringsfeil.
- Transponeringsfeil? - Doniger. Det svinet.
- Han har ikke sagt det til dere? - Hva er transponeringsfeil?
Feil i DNA-rekonstruksjons- prosessen. Som å fakse en faks.
Forvrengning, feil. Men forvrengningen er ikke i brevene.
Kroppsdelene. Organene.
Jeg har reist for mange ganger. Jeg overlever ikke èn tur til.
Skaden kan repareres. Men ikke i denne tiden.
Du er nødt til å reise tilbake.
Hvorfor trykker du ikke på markøren slik at vi alle kan dra?
Jeg heter De Kere. Dette er mitt hjem.
Lord Oliver venter på den greske ilden.
Deres overlevelse avhenger av deres kjennskap til historie.
Stiger jeg i aktelse, gjør dere det. Faller jeg, faller dere.
- Hvor er markøren din? - De Kere tok den fra meg.
Vi er venner av Edward de Johnnes.
- Edward de Johnnes? - Magisteren.
Han er faren min.
- Har engelskmennene skadet ham? - Det vet vi ikke.
- Vi trenger din hjelp. - Kom.
Vi må skynde oss. Vi har ikke mye tid.
Oliver krever en demonstrasjon i kveld. Dere bør holde tidsfristen.
De har klart det. Alt er der. Det er litt grovt, men det er bra.
Hva er det jeg snakker om? Jeg kan ikke gjøre det.
Jeg kan ikke gi dem gresk ild og påvirke historien.
- Kanskje jeg allerede har gjort det. - Hva?
Da vi kom til dette stedet, førte ei jente oss til Castlegard.
Det var henne jeg snudde for å hente.
Det viste seg å være lady Claire, Arnauts søster.
- Mener du det? - Ja.
- Jeg fulgte henne til franskmennene. - Hun er utrolig viktig!
Hennes død får franskmennene til å vinne slaget. Forstår du det?
Vi må være på Olivers side for å holde oss i live.
Dette er nøyaktig der jeg gravde. Her er det!
Dette er stedet! Vi er her!
- Hva er det du mener? - Dette er kammeret...
- Hva var det du sa? - Arnaut er klar for angrep.
- Vi slipper opp for tid. - Her er trappene.
Det er mange kastevåpen, mylord.
Ild kan ikke skade disse steinveggene.
Bueskyttere i fronten, kavaleriet i reserve.
God kveld. Vi skal angripe i kveld.
Før kastevåpnene framover -
- og forsikre dere om at de er bevoktet hele tiden.
- Det er ingenting der nede. - Dette er kammeret.
Det var her hullet var.
Vi kom ned her. Det betyr at Marek jobbet der borte.
Å, herregud. Der er esken.
Det er pergamentet han skrev på.
Pappas briller.
- Vi er nødt til å gå. - Legg det tilbake!
Finner vi det ikke i framtiden, kommer vi aldri til å finne faren din.
- Vi må komme oss til La Roque. - Steinen var ødelagt!
Noen hadde ødelagt den.
Hva slags drittsekk ville ha ødelagt noe så...?
Det var jeg.
Det var jeg. Jeg var dritt...
Tilbake!
Pass deg.
Det er tunnelen!
- Gi meg en fakkel! - Gi meg den. La meg gå inn.
- Vous...allez chercher Arnaut. - Hente Arnaut?
- Ja! Gå, vær så snill. Fort! - Kate, kom inn.
- Har du den? - Ja, det har jeg.
Forsiktig. Dette er gresk ild. Dere kan blåse oss til himmels.
Pent og forsiktig nå. Ikke søl. Det er bra.
Lad kastevåpnene!
Dere kjemper i rettferdighetens navn -
- og Gud kjemper ved deres side.
Kom igjen, fortere!
Kastevåpen!
- Er du ok? - Vi har liten tid!
- Lord Oliver, demonstrasjonen. - Ja, jeg ser det nå.
- Jeg har egentlig aldri... - Vis meg!
- Vis ham! - Din greske ild.
- Marek, fyr! - Kom igjen, opp med farten.
- Fyr av den helvetes greia! - Ok, jeg gjør det.
- Fyr av! - Klare? Fyr!
Flytt dere. Slipp meg forbi.
Du forrådte meg. Du lovet meg gresk ild, og dette er alt jeg får.
- Lord Oliver... - Jeg bør få deg hengt! Hva?
- Jo mer vann, jo mer ild. - Bra.
Bedre.
Du er en magiker, ingen magister! Jeg vil ha dette i alle kanoner.
- Hvor mange menn trenger du? - 20.
- 20? - Gi denne mannen 20 menn.
Som du ønsker, mylord. Denne veien, "magiker".
Bueskyttere til barrikadene!
Vi har 81 %.
Det er over. Jeg akter ikke å leke med livene deres.
Vi får ikke 1 00% effektivitet fra spoler som er lappet sammen.
- Hva er det minste vi trenger? - Vi har klart det med 80%.
- Vi har 81 %. - Det var med døde ting.
- Hvor mye tid har vi igjen? - 28 minutter.
Kan vi klare det?
- Ja. - Det er for farlig.
- Skal du la dem være der? - Tror du jeg vil det?
- Jeg tror du gir blaffen. - Der har de i det minste et liv.
Dette er ikke lenger bare din avgjørelse!
Det er det, og jeg har tatt avgjørelsen. Beklager.
- Fyr opp vollgraven. - Ja, mylord.
Fyr opp vollgraven!
Fyr opp buene!
Bueskyttere, vær klare!
Strekk ut!
Skyt!
Nattpiler. En liten overraskelse for franskmennene.
Klare! Strekk! Skyt!
Nattpiler!
Beveg dere bakover!
Tilbake! Tilbake!
- Vi er nære nå. Jeg vet det. - Akkurat.
Bra gjort, mylord.
Lord Arnaut, mot klosteret!
En tunnel til La Roque er funnet ved klosteret.
Jeg vil ha tjue riddere og de beste bueskytterne.
Èn til av dem og vi er historie.
Å, nei. Nei!
Hva er det som...? Vel, kanskje?
Kanskje det bare... Vi kan jo gå opp.
Vi kan gå opp. Jeg vet ikke!
Kanskje vi overså noe. Kanskje vi tok feil vei.
Det er for sent.
Jeg sa, "Stol på meg". Nå har jeg skuffet deg.
Og jeg har skuffet faren din. Jeg har skuffet alle.
- Jeg er så lei for det. - Nei, det har du ikke gjort. Kom.
Dra tilbake og vent på angrepssignalet mitt.
Ja, mylord. Gud være med deg.
Lukk de indre portene!
- Dette begynner å bli slitsomt. - Gårdsplassen er sikret.
Bra. Franskmannen trenger å bli satt på plass. Tiden er inne.
Kaptein, tiden er inne!
Robert, 1 3 minutter igjen. La oss prøve å hente dem.
Skal vi gå gjennom dette enda en gang?
- Hva er det du gjør? - Hva i helvete tror du?
- Jeg beskytter våre interesser. - Hva har hendt med deg?
Hvor mange liv har gått tapt på randen av en oppdagelse?
De var unge folk! De ante ingenting om farene!
Kommer de tilbake deformert, gjør media dette til en drapsmaskin!
- Det er en alvorlig feil! - Fiks den!
- Nei. - Fiks den, slik du fikser alt!
Hva? Vil du ikke? Jeg kan ikke tro at du kaster bort din plass i historien.
- Det har jeg allerede gjort. - Går du bak ryggen min!
- Gjør klar fangen! - Hva er det du vil?
- Tilbake til arbeidet. - Bind henne til barrikadene!
- Franskmennene må se henne. - Med én gang, mylord!
Jeg skal gi broren din et valg.
- Du blir bundet til barrikadene. - Hva er det?
Enten legger han ned våpnene, eller han dreper deg med sine våpen.
La oss håpe at en mann som bruker sin søster som spion, -
- fremdeles har litt anstendighet igjen.
Gud være med deg, lady.
Det er henne.
Det er lady Claire. Jeg ga henne jo til Arnaut for å holde henne trygg!
- Hvordan fikk britene tak i henne? - Det er historie.
Da vil historien endre seg.
Oliver! Frigi lady Claire!
Send henne ned til meg nå, ellers ødelegger jeg arsenalet ditt!
- Marek, nei! - Kom deg for helvete ut!
Stopp, for Guds skyld! Går det i luften, blir vi alle drept!
- Ta henne ned! - Ikke rør henne!
Mylord, slipper han fakkelen, dreper han henne også. Han gjør det ikke.
Tilbake, De Kere eller Decker, eller hva søren du heter!
Jeg blåser arsenalet til himmels!
- Det fins ingen utvei. - Du er engelsk!
- Nei! - Det er en felle!
Løp, mylord!
- Du jobber for Oliver! - Nei!
Jeg skal drepe dere!
Forsiktig, mylord!
Bueskyttere til barrikadene!
Hold linjen ved østre tårn!
- Oliver! - Drep henne nå!
- Arnaut! - Claire!
- Kom igjen. - Vi må finne de andre.
Hold linjen!
Chris, du lever! Kate, takk og lov!
- Hvor er Marek? - Jeg vet ikke!
Der er Marek!
Det er ok! Claire, det er meg!
Det er meg. Det er ok.
- Åpne porten! - Chris, nei!
- Den er massiv. - La meg komme opp.
- Klarer du det? - Ja.
Dette er for Frankrike!
- Vi må dra! - Hvor er Marek?
- Vet ikke. - Han gikk etter lady Claire. Der.
Øret mitt! Øret mitt!
Det er meg.
Det er meg!
- Den virker ikke! - Den er ødelagt.
- Jeg er nødt til å hente Marek. - De Kere tok hans.
- Dere løper ut på åkeren. - Ikke uten deg.
Løp ut på åkeren og vent der!
Jeg henter den andre markøren. Far, følg henne!
Her borte!
Marek! Marek! Marek!
- Chris, jeg trodde du var død. - Markøren din!
De Kere har din!
Stern, åpne døren!
Hvor er Kramer?
Få meg hjem. Vær så snill.
Kom igjen!
- Den virker. Forsiktig. - Kom igjen!
- La oss for helvete dra! - La oss dra hjem!
Kom igjen, vi drar!
- Vi drar! De venter! - Kom dere for helvete vekk.
- Nei, la oss dra! Kom igjen! - Jeg er hjemme, Chris.
Chris, bare dra.
- Si adjø for meg. - Jeg vil savne deg, Marek.
Kan du gjøre det, så gjør det. Bare ett minutt til. 81 %, ok?
Han har kurs mot spolene!
- Kom! - Det går bra her.
- Vent! - Der er han!
- Hvor er Marek? - Han blir her.
Trykk på markøren. Trykk!
Jeg får et signal. Noen kommer tilbake akkurat nå!
Jeg har ingen markør. Jeg kommer aldri hjem.
Hvor er Marek?
Og Francois?
- Pappa! - Ja?
Kate ringte nettopp fra klosterutgravingen.
Hun avslutter avdekkingen av sarkofagen. Jeg kjører.
Se hva jeg har funnet.
Mon tro hva som ville stått her om Marek ble med oss hjem?
Å, jøss!
Med sin elskede kone Claire...
Å, herregud.
Kjærlige foreldre til Catherine, Christophe og Francois.
Kjære Francois!
Til mine venner som overlevde meg: Jeg valgte et vidunderlig liv.
Døde i 1 382.
Født 1 97 1 .
De skapte sin egen historie...sammen.
Tekst: Lene Kjølner
NORWEGIAN